francouzský fyzik
Charles Coulomb se narodil ve francouzském Angoulemu. Jeho rodina byla patřina mezi místní statkáře a bohatou šlechtu. Matematiku a přírodní vědy studoval v Paříži, pak ale podle rodinných tradic vstoupil do armády a stal se ženijním důstojníkem. Devět let vedl opevňovací práce na ostrově Martinique a už během pobytu se zabýval technickou mechanikou a některými problémy statiky, které v roce 1773 vydal jako svou první vědeckou práci.
První kroky k magnetismu
Charles Coulomb se do Paříže vrátil v roce 1776 a zúčastnil se konkurzu, který vypsala francouzská Académie des Sciences na zdokonalení navigačních zařízení. Problém úspěšně vyřešil a přitom začal podrobněji studovat magnetismus. V roce 1782 nově zkonstruoval kompas a vypracoval teorii jednoduchých strojů. Za to byl zvolen členem francouzské Académie des Sciences.
Roku 1784 uveřejnil práci Recherches théoretique et experimentales sur la force de torsion et sur l´élasticité des fils de metal (Teoretické a experimentální výkumy torzních sil a pružnosti kovových vláken), kde popsal závislost momentu torzní síly na průměru a délce drátu, na úhlu jeho otočení a na konstantní veličině závislé na fyzikálních vlastnostech materiálu drátu. Závislost objevil po dlouhé řadě pokusů s vlasy, dráty a různými dalšími vlákny.
Měření elektrické síly
Na to v letech 1785 až 1789 navázal uveřejněním sedmi základních prací z elektřiny a magnetismu. Použil torzní váhy, které sestrojil roku 1749 John Michelle, na měření velikosti síly, kterou na sebe působí dva elektrické náboje. Zjistil, že tato síla je přímo úměrná součinu nábojů a nepřímo úměrná druhé mocnině vzdálenosti. Zjistil, že elektrický náboj se nerozděluje podle chemického složení, ale při vzájemném dotyku přechází z jednoho tělesa na druhé.
![](/sites/default/files/styles/large/public/vedci/insert/coulomb_torznivahy.gif?itok=dsAMUKg_)
Coulombovy torzní váhy.
Zdroj: Techmania Science Center. Autor: Pavel Trnka. Under Creative Commons.
Během této doby vykonával několik veřejných funkcí, měl významné postavení na ministerstvu školství, byl generálním dozorcem vod a pramenů. Roku 1789 se ihned po prvních výstřelech revoluce vzdal důstojnické hodnosti i všech úřadů a uchýlil se na svůj statek v Blois, kde se plně věnoval vědecké práci.
Na univerzitu byl povolán teprve roku 1800 Napoleonem. Zůstal tam jako učitel fyziky až do své smrti. Objevil, že velikost smykového tření je přímo úměrná síle působící kolmo na třecí plochu, která za určitých okolností nezávisí na rychlosti pohybu (s výjimkou přechodu z klidu do pohybu). Dále se zabýval např. experimentálním studiem vnitřního tření kapalin, o kterém teoreticky uvažoval už Isaac Newton. Po celý život se zajímal o techniku a konstruoval např. větrné mlýny, vodní kola atd. Charles Coulomb zemřel v Paříži.
Použité zdroje
[1] BOREC, T. Dobrý den, pane Ampére. 1. vydání. Praha: Státní pedagogické nakladatelství, 1980. ISBN 14–031–81.
[2] JÁCHIM, F. Henry Cavendish, Augusto Charles Coulomb a měření velmi malých sil. Matematika Fyzika Informatika: časopis pro výuku na základních a středních školách, leden 2007, roč. 16, č. 5, s. 312–315. ISSN 1210–1761.
[3] MAJER, A. Fysika pro vyšší školy. Praha: nákladem spisovatelovým, 1870.
[4] Dějiny matematiky a fyziky v obrazech, sedmý soubor. Redigoval Jaroslav Folta. 1. vydání. Praha: Jednota československých matematiků a fyziků, 1989. ISBN 80–7015–012–2.