Čtyřdobý zážehový motor je nejdůležitějším typem spalovacího motoru. Pracovní látkou je směs benzinových par se vzduchem. Činnost motoru lze rozdělit na čtyři doby: Při sání se v pracovním prostoru nemění tlak, sací ventil je otevřen, píst ve válci motoru se pohybuje dolů a pracovní prostor je plněn pracovní látkou. Při stlačení (kompresi) se ve válci mění všechny stavové veličiny, tj. p, V i T. Ventily motoru jsou uzavřeny a píst stlačuje směs. Výbuch probíhá při téměř nezměněném objemu plynu. Mezi kontakty zapalovací svíčky přeskočí jiskra a zapálí směs: výbuchem vzniká plyn o vysoké teplotě a tlaku, který při svém rozpínání posouvá píst a koná práci. Při poslední fázi - výfuku – se otevírá výfukový ventil a píst vytlačuje plyn do výfukového potrubí.
![](/sites/default/files/styles/large/public/encyklopedie/insert/76_2.gif?itok=I4ApLRI4)
Pracovní fáze čtyřdobého zážehového motoru.
Zdroj: Techmania Science Center. Autor: Magda Králová. Under Creative Commons.
Klikový mechanismus převádí pohyb pístů na točivý pohyb klikového hřídele, který přes převodovou skříň otáčí koly vozidla. Obsah motoru se měří objemem vzduchu nasátého do všech válců, když se písty dostanou ze své nejvyšší polohy do polohy nejnižší. Obsah motoru dnešního běžného rodinného auta je 1 200 až 2 000 cm3. Spalování probíhá uvnitř motoru, proto motor patří mezi spalovací. Se čtyřdobými zážehovými motory se setkáme převážně v osobních automobilech. Jejich účinnost se pohybuje od 20 % do 33 %.